ФОРМУВАННЯ МОТИВАЦІЇ НАВЧАЛЬНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ УЧНІВ
НА УРОКАХ ІНФОРМАТИКИ
 
Ф
ормування навчальної мотивації без перебільшення можна назвати однією з основних проблем сучасної школи. Її актуальність обумовлена самою навчальною діяльністю, оновленням змісту навчання, формуванням у школярів прийомів самостійного отримання знань, розвитку активності. Сьогодні найгостріші проблеми в галузі освіти і виховання пов'язані з відсутністю мотивації в більшості учнів, відповідно знижуються показники їх освіченості і вихованості.
Розпочинаючи свою педагогічну діяльність, я не завжди приділяла належну увагу мотивації учнів. Часто, сама того не усвідомлюючи, вважала, що учень, який прийшов до школи, просто «змушений» виконувати все, що йому рекомендує вчитель. На практиці переконалась в тому, що «змусити» можна, але якою ціною... «Можна привести коня до водопою, але змусити його напитись неможливо». Так, звичайно, ми можемо всадити дітей за парти, добитися ідеальної дисципліни, але без інтересу до навчання, без внутрішньої мотивації засвоєння знань не відбудеться, це буде лише показова навчальна діяльність.
Постає питання: «Як можна пробудити в учнів бажання «напитися» з джерела знань? Як мотивувати пізнавальну активність?» Над цією проблемою працюють учителі, методисти, психологи. І всі приходять до висновку, що успішність навчальної діяльності і, у результаті, якість освіти залежать від внутрішньої мотивації. А для цього потрібно уміло навчитися використовувати власні мотиви школярів, у першу чергу, — пізнавальні і соціальні.
За сучасних умов шкільний курс інформатики залишається одним з ефективних засобів інформатизації навчального процесу, упровадження і поширення технологій у процесі навчання інших навчальних дисциплін. Тому інформатика стає важливою частиною неперервної освіти людини на всіх етапах: від початкової ланки — до професійної освіти і підвищення кваліфікації. Як показують результати досліджень, вивчення інформатики спочатку супроводжується різким сплеском позитивних емоцій, потреб, мотивів, цілей, які пояснюються новизною введеного предмету, зростаючим інтересом до оволодіння нових компетентностей, впливом комп'ютера на емоційну сферу учнів через наочність, динамізм, яскравість прийомів і образів, наявними уявленнями про роль комп'ютерів у житті суспільства, бажанням навчитись працювати на комп'ютері, у тому числі грати в комп'ютерні ігри, і на їх основі становлення внутрішніх мотивів навчальної діяльності. Однак, у подальшому поетапність навичок формування роботи з комп'ютером і традиційне структурування навчального матеріалу у скорому часі призводять до зниження такої мотивації. Тому вчителю необхідно так будувати процес навчання інформатики, щоб створити умови для підвищення в учнів інтересу як до змісту матеріалу, так і до самої навчальної діяльності — надавати можливість проявити в навчанні самостійність й ініціативність.
Говорячи про «мотивацію», «мотиви», зазвичай, мають на увазі ті чинники, які спонукають людину до діяльності. Джерелом мотивації в найбільш загальному розумінні є певна потреба, що створюється на основі суперечностей між тим, що людина має, чим володіє, чого досягла, і тим, чого вона ще не має, чим не володіє, чого не досягла. Бажання мати, оволодіти, досягти становить зміст потреби. І якщо до сфери таких потреб потрапляє навчальний предмет, то є підстави говорити про мотивацію його засвоєння. Мотиви навчання мають двоякий характер. По-перше, вони можуть бути зовнішніми і виступати у вигляді вимог навчальних планів, програм, школи, учителів, батьків тощо. Такі мотиви ґрунтуються на почутті обов'язку перед суспільством, сім'єю, учителем, товаришами. По-друге, мотиви навчальної діяльності можуть зумовлюватися внутрішніми почуттями учня, пов'язаними з особистими інтересами, переконаннями, намірами, мріями, ідеалами, пристрастями, сформованими раніше установками. Дія зовнішніх і внутрішніх чинників мотивації («я повинен» і «мені хочеться») має бути врівноваженою, крайності тут небажані.
З-поміж усіх можливих внутрішніх стимулів і мотивів доцільно виділити два, якими вчитель може успішно послуговуватися. По-перше, кожен учень, незалежно від рівня успішності, має постійну потребу самовираження. Ця потреба притаманна людині будь- якого віку, але в підлітковому значущість її стає особливою. Юність — це пора, коли людина визначає своє суспільне обличчя, коли розпочинається процес її громадянського самоствердження. На цьому ґрунті спостерігається своєрідний спалах бажань, мотивів, активності, які поширюються на всі аспекти життєдіяльності. Потреба самоствердження стимулює процес самовдосконалення. Однією зі складових цього процесу самовираження є бажання вчитися. По-друге, досліджуючи особистісні мотиви, не варто випускати з уваги і ту практичну функцію, яку той чи інший предмет, на думку учня, відіграватиме в його особистому житті. В учнів старших класів ці мотиви стають помітними. На відміну від своїх молодших товаришів, вони готові навіть взяти на себе певні додаткові труднощі, якщо предмет входить у коло їх інтересів. Вступаючи в пору вибору професії, вони трактують навчальний предмет найперше через призму своєї майбутньої діяльності. Таку мотивацію можна підтримати, порадивши учням цікаву додаткову літературу, зазначивши резонність їх прагнень. Задоволення від самого процесу навчання є вагомим постійно діючим джерелом мотивації навчання, що називають радістю пізнання. Йдеться не про те, щоби навчання було легким і учень не відчував труднощів у навчальній праці. Навпаки, постійне переборення труднощів є неодмінною умовою такого задоволення. Успіх окрилює людину, невдачі позбавляють її віри у свої сили.
У формуванні мотивів навчання і позитивного ставлення до предмета велику роль може відігравати сам учитель. Тут, насамперед, йдеться про стосунки, які склалися між ним і кожним учнем зокрема. Якщо вони доброзичливі, довірливі, передбачають взаємодопомогу, мотив радості від навчання має сприятливий ґрунт, а позитивне ставлення до вчителя переноситься на предмет. Водночас відчуженість, недовіра, авторитарність, іронія з боку вчителя викликають в учня відповідні негативні почуття і зумовлюють пасивне ставлення до предмета, бажання «відсидітись» на уроці тощо. Байдужий учитель не може захопити своїх учнів предметом. Якщо ж він постійно демонструє відданість своїй справі, впевненість в успіху своєї діяльності, віру в культурно-пізнавальну цінність предмета, це відразу передається учням і стає джерелом мотивації навчання.
Мотиви навчання у школярів, мабуть, завжди будуть змішаними. Є батьки і педагоги, яких треба порадувати, оточуючі, з якими треба мати справу, приємне відчуття майстерності, яке потрібно розвивати в собі. Водночас розвиваються інтереси дитини, і світ ніби відкривається для неї. Процес формування мотивів навчання починається в початкових класах, а згодом продовжується й у старших. І майбутнє ставлення дитини до навчання залежить від класовода, його вміння спонукати дитину навчатися з власної волі, з бажанням і радістю, а згодом — і від учителів-предметників.
Можна запропонувати дітям такі поради.
1.	Визнач для себе значення певного матеріалу. Значення певного матеріалу стане тобі зрозумілим, якщо подумаєш, якої мети хочеш досягти, що можеш робити з цим і чи використаєш ти це для себе в майбутньому.
2.	Визнач чітко свою мету і не відступай від неї! Якщо ти чітко знаєш, чого хочеш, бажання вчитися буде залишатися в тобі завжди. Крім цього, ти відчуєш, що бажання досягти ще більшого в тобі зростає.
3.	Поділи свою велику мету на менші частинки. Їх легше досягти. Коли ти успішно досягнеш маленької мети, у тобі прокинеться бажання досягти наступної. Адже ти це можеш! Так ти швидше прийдеш до своєї великої мети.
•Радій, коли тобі вдасться домогтися маленького успіху.
•Не засмучуйся, якщо з першого разу не вдасться.
Спробуй іще раз.
•	Знай: ти це можеш! Я вірю в тебе!
4.	Спробуй знайти якомога більше причин, через які тобі потрібно досягти цієї мети. Ці причини допоможуть тобі тримати курс на здійснення всього, чого ти хочеш!
5.	Знай: бажання має виходити від тебе самого! Але якщо ти хочеш учитися, щоб сподобатися вчителю, батькам або довести друзям, чого ти вартий, то використовуй додатково і це, щоб досягти своєї мети!
6.	Не бійся просити допомоги! Знай, що тільки коли ти справді переконаний у правильності своїх дій, тоді досягнеш мети! Питай, якщо в чомусь маєш сумніви!
Не меншу роль, а інколи і значно більшу, відіграє рівень розвитку емоційно-вольової й мотиваційної сфери особистості дитини. Емоції і відчуття часто формують поведінку учня, впливають на поставлені нам ті чи інші життєві цілі. Байдужа до всього дитина неспроможна поставити й розв'язати життєво важливі завдання, досягти значних успіхів.
Сьогодні є вже підстави говорити і про нове могутнє джерело мотивації — ринок праці. Атмосфера конкуренції, потреба відстояти, поліпшити свою життєву позицію, прагнення успіху, нарешті, страх безробіття, — усі ці притаманні ринкові чинники формують особливу соціальну психологію, яка передається дітям уже в сім'ї. Тому потреба якнайшвидше «стати на ноги», «домогтись чогось» через навчання в розвинутих країнах характеризує психологію дітей дошкільного віку. Тут немає необхідності підганяти їх до навчальної праці, бо потреба в ній є потребою життєвою, власною.
Підсумовуючи сказане, зазначимо, що в кінцевому підсумку головним джерелом мотивації є праця. Переступаючи перший раз поріг школи, дитина ще не дивиться на речі практично, але вона має добрі наміри щодо навчання і прагне діяльності, якою досі було заповнене її життя. І якщо з часом ці прагнення зникають, то причина лише одна: відсутність самої діяльності в повному розумінні цього слова, тобто діяльності, коли людина сама усвідомлює свою задачу, сама шукає шляхів розв'язання, сама розв'язує і сама одержує результат.
Практичні способи формування мотивації до вивчення інформатики, які я використовую на власних уроках:
•розв'язування нестандартних задач;
•створення ситуації успіху;
•створення проблемної ситуації або розв'язання парадоксів;
•	апелювання до життєвого досвіду учнів;
•	включення учнів у колективні форми діяльності;
•	доброзичливий настрій уроку;
•	залучення учнів до оцінювання;
•	приваблива мета уроку;
•	дидактичні прийоми: «лови помилку», «аркуш по колу», «так чи ні» та інші;
•	навчальна гра.
На формування позитивної мотивації націлені такі мої прийоми:
•разом з учнями визначаємо мету (Що будемо вивчати? Навіщо? З чим в учнів асоціюється дана тема?), проводжу вправу «Що прийшло на думку?»;
•обов'язково підкреслюю зв'язок знань з повсякденним життям, практичну спрямованість навчання;
•	готую й залучаю учнів до пошуку цікавого матеріалу, використовую незвичайні форми його викладання: комп'ютерні програми, відеоматеріали, презентації; •створюю проблемно-пошукові ситуації; •на етапі вивчення нового матеріалу організовую роботу в групах: отримали завдання -> розподілили обов'язки -> підготували відповідь -> виступили перед класом -> оцінили свою роботу; •на етапі відпрацювання навичок використовую прийом «аркуш по колу» (гетерогенні групи, сильні учні допомагають слабким, умова — працюють всі по колу, є можливість допомоги, консультування всередині групи, різні групи-конкуренти, результат залежить від внеску кожного), оцінка визначається місцем, яке посіла група за кількістю правильно виконаних завдань, можна завершити роботу в групах вправою-рефлексією; •створюю динамічні дослідницькі групи, які готують демонстрації, що доповнюють основний матеріал; •на етапі закріплення і корекції використовую вправи «Я — редактор» (знайти помилки), «третій — зайвий», диктант «так чи ні?»; •під час пі две дення підсумків уроку надаю можливість оцінити свою роботу (за певними критеріями), обговорення результатів уроку, постановка наступних задач: що нового дізнались на уроці? Де можна використати знання теми? Які питання ще не вирішені? Що сподобалося, не сподобалося на уроці? Пропоную завершити роботу заповненням таблиці 1. •пропоную творчі домашні завдання: скласти кросворд, нестандартну задачу, вікторину, казку, використовуючи поняття теми.
Таблиця 1
Опорні знання (знаємо)	Нові поняття (вивчаємо)	Дізналися на уроці (результат)	

Реалізація мотивації навчальної діяльності учнів на різних етапах уроку
Вивчення нового матеріалу
1.	Зацікавлюючий елемент (Шифр Цезаря)
Цей метод викликає в учнів здивування, зацікавлення та бажання зрозуміти. Шифр Цезаря базується на заміні кожної літери тексту на іншу літеру шляхом зміщення за алфавітом на фіксовану кількість символів.
Тема уроку: «Способи подання даних».
Епіграф до уроку:
«Оє вїкта, ьп оє иобжщ — вїкта, ьп оє обгшіщта».
На початку уроку учні записують незрозумілий для них вислів-епіграф. Це допомагає сконцентрувати їхню увагу на темі уроку і зацікавити. Після вивчення нового матеріалу учитель разом з учнями розшифровує епіграф.
«Не бійся, що не знаєш — бійся, що не навчишся».
2.	Створення проблемної ситуації. Цікаві задачі
Даний спосіб мотивації допомагає заохотити учнів
до роздумів, аналізу та логічного мислення.
Тема уроку: «Подання чисел у двійковому коді».
Задача: Мешканець країни Комп'ютерленд порахував, що програмісту, який постійно з ним спілкується уже 101101 років і у нього досить велика сім'я — 100 синів і 11 доньок.
Запитання до учнів: •Таке можливо?
•Що ви бачите спільного між цими числами?
•Чому Мешканець країни Комп'ютерленд використав саме такі числа?
•Скільки років програмісту та скільки у нього дітей? (45 років, 4 сини, 3 доньки).
Учитель повідомляє, що правильні відповіді на ці запитання ми обов'язково отримаємо до кінця уроку. 3. Створення ситуації успіху Дуже важливо, щоб кожен учень відчув себе успішним. Це обов'язково дасть стимул до досягнення успіхів у майбутньому.
Тема уроку: «Апаратне забезпечення інформаційних систем».
Протягом уроку шукайте підказки і розгадайте кросворд, який не містить запитань. Кросворд без запитань — спосіб зосередити увагу учнів на темі уроку, бути уважними і спостережливими, тому що під час пояснень будуть звучати слова-відповіді. Кросворд показано на рис. 1.

У кросворді — назви інформаційних процесів.
Відповіді. Упорядкування, зберігання, пошук, опрацювання, передавання, захист.
Актуалізація опорних знань
1.	Практична робота. Розв'язування нестандартних задач. Прийом «Секрет»
Даний метод допомагає створити в класі ситуацію конкуренції, де кожен учень намагається першим відкрити завдання і розпочати роботу.
Тема уроку: «Робота з довідкою. Пошук даних у зовнішній пам'яті комп'ютера».
Для виконання практичної роботи вам потрібно відкрити інструкцію, яка знаходиться у пам'яті вашого комп'ютера у файлі текстового процесора Word.
А тепер загадка: знайдіть файл і запишіть шлях до файлу у зошити.
Диск — це четверта літера англійського алфавіту.
Назва папки — містить 8 букв (скінченна послідовність дій, що приводить до певного результату) — це папка 2 рівня.
Папка 1 рівня починається на літеру «Б» (назва текстового редактора).
Ця папка — кореневий каталог. Розшифруй її назву: (-.. --- -.- ..- -- . -. - -.-- .----).
Назва файлу відповідає порядковому номеру вашої практичної роботи.
Відповідь.
D:\Документи1\Блокнот\алгоритм\чотири.
Отже, учні повторюють із зацікавленням пройдений матеріал і відчувають себе успішними, якщо загадку розгадано. Учні, які не впоралися із завданням, можуть скористатися підказками товаришів.
2.	Практична робота. Задача з неповною умовою
Такі задачі можна використовувати не тільки на
етапі актуалізації опорних знань, а також на етапі закріплення вивченого матеріалу. Цей метод «змушує» учня згадати вивчене раніше, правильно і зрозуміло сформулювати запитання і при цьому бути першим від інших.
Приклад. Для виконання практичної роботи вам потрібно відкрити інструкцію, яка знаходиться у пам'яті вашого комп'ютера у файлі, який загубився.
Знайдіть файл використовуючи можливість задавати будь-які запитання вчителю.
Учитель може відповідати тільки «так» або «ні».
Наприклад: •Цей файл формату...? •Файл зберігається на диску.? • Назва файлу складається з одного слова? •У слові більше 5 літер? І так далі.
3. Гра «Найдовший ланцюжок»
Діти будь-якого віку люблять гратися. Їм є близькою і знайомою гра у слова (міста). Тому цей метод для актуалізації знань для них дуже цікавий.
що відповідають темі (виграє найдовший ланцюжок).
Тема уроку: «Апаратне та програмне забезпечення інформаційних систем».
Наприклад.
Програма — апаратура — алгоритм — модем — мережа — антивірус — системний блок — колонки — клавіатура — архівація — ядро — операційна система — архітектура комп'ютера і так далі...
Закріплення набутих знань
1. Аркуш по колу: «Квітка рішень»
Під час вивчення тем, які містять великий обсяг теоретичного матеріалу, для закріплення знань під кінець уроку пропоную роздати учням, наприклад по рядах, аркуші «Квітка рішень». У центрі квітки записую одне з основних понять пройденої теми, а учням, на швидкість, пропоную записати всі слова-асоціації. Такий метод нагадує дітям естафету і кожен учень намагається швидко виконати завдання, щоб не підвести команду.
Тема уроку: «Інформація. Інформаційні процеси».
Запишіть всі асоціації, які у вас виникають з даним словом. Приклади показано на рис. 2, рис. З, Рис. З
Підсумковий урок з теми	
1. Включення учнів у колективні форми ДІЯЛЬності	
Для повторення І ПІДсумку знань з вивченої теми учням можна запропонувати зіграти улюблену ними гру «Морський бій» (Гра розроблена у програмі PowerPoint). Де за клітинками, звично для них, заховані кораблики, але не тільки. Кожна клітинка містить запитання даної теми, які можна оцінити різною кількістю балів, залежно від складності. Клас поділяється на дві команди. Правильна відповідь приносить команді відповідну кількість балів, неправильна — нуль балів. Команди відкривають клітинки почергово. Якщо команда «поранить» кораблик, то отримує право позачергового ходу, якщо ж команда «втопить» корабель, то її кількість балів подвоюється. Така форма уроку зацікавлює учнів до вивчення інформатики, активними стають навіть школярі, у яких середній чи низький рівень знань. Усі вони мають можливість гарно і цікаво підготуватися до контрольної чи підсумкової роботи з даної теми.